Наш досвід лазерної іридотомії у пацієнтів із хронічною закритокутовою глаукомою (Ukrainian Journal of Ophthalmology, 2025)
Вступ. Визначення тактики хірургічного лікування хронічної закритокутової глаукоми (ХЗКГ) залишається актуальним питанням офтальмології.Мета.  Дослідити гіпотензивний ефект, його тривалість та ступінь розширення кута передньої камери після лазерної іридотомії (ЛІ) у пацієнтів із ХЗКГ.Матеріал та методи. Було обстежено 31 пацієнтів (31 око) із ХЗКГ, котрим була проведена ЛІ. Серед них було 18 жінок та 13 чоловіків. Середній вік пацієнтів становив 64,8 ± 5,3  років (від 49 до 77 років). Звуження КПК від 30° до 20° (Shaffer 2 ‒ Shaffer 3) та наявність глаукомної оптичної нейропатії були показами для проведення ЛІ. Внутрішньоочний тиск (ВОТ) становив, в середньому, 23,4±1,2 мм рт. ст. за Маклаковим.Результати. До закінчення терміну спостереження у зв'язку із підвищенням ВОТ та звуженням КПК при гоніоскопії (менше 20° ‒ Shaffer 2) хірургічного втручання потребували 13 пацієнтів (10 очей – ФЕК та 3 – ФЕК+гоніосинехіолізис (ГСЛ). Таким чином тривалість гіпотензивного ефекту ЛІ за критерієм потреби хірургічного лікування (ФЕК або ФЕК+ГСЛ) з використанням методу Каплaн-Меєра становила 87,1% до кінця першого року, 71% ‒ до кінця другого року і 58,06% ‒ до кінця третього року спостереження.Висновки. У довгостроковій перспективі (понад 6 місяців) лазерна іридотомія менш ефективно знижує ВОТ і не забезпечує відкриття кута передньої камери. Лазерну іридотомію можна розглядати як підготовчу процедуру у разі ХЗКГ, зокрема у випадках гострого нападу глаукоми на парному оці.
Keywords: хронічна закритокутова глаукома; лазерна іридотомія; гоніоскопія; факоемульсифікація катаракти; гоніосинехіолізис; оптична когерентна томографія кута передньої камери