(untitled) (Ukrainian Journal of Ophthalmology, 2026)
В обзорі проведено аналіз даних наукової літератури з питань інтраокулярної корекції афакії. Позначено успіхи, досягнення і помилки дослідників на всіх етапах розвитку хірургії катаракти, де поряд із впровадженням нових методик самої операції проводився пошук і розробка нових моделей інтраокулярної лінзи, основні вимоги до якої були визначені С. М. Федоровим. Важливими властивостями ідеального кришталика вважаються біосумісність, біостійкість, ідеальна прозорість, певні межі коефіцієнту заломлення, легкість у волозі передньої камери, еластичність із збереженням пам’яті форми, без генерації оптичних аберацій, забезпечення поряд з високою гостротою зору, якісної контрастності, збереженням відчуття кольору, доброго бачення деталей предметів на різній відстані від ока при різній освітленості і т. д., що максимально наближає ідеальну ІОЛ до природного кришталика здорового молодого ока. Розглянуто основні типи моделей ІОЛ, які імплантуються в наш час, їх переваги і недоліки, властивості і конструктивні особливості, серед яких досить перспективними оцінюються лінзи з акомодуючим ефектом, торичні, асферичні і мультифокальні ІОЛ, лінзи з властивостями просвітленої оптики і необхідним хроматичним компонентом, простим і стійким закріпленням в задній камері. Таким чином, ці напрямки ґрунтуються на принципах біоніки, тому запозичення способів вдосконалення методів інтраокулярної корекції у природи виглядає перспективним, оскільки еволюційна природа має вічність, а дослідники лімітовані в часі.