(untitled) (Ukrainian Journal of Ophthalmology, 2026)
Мета. Оцінити взаємозв’язок між показниками офтальмогемодинаміки, зокрема реоофтальмографічним коефіцієнтом (RQ), та активністю неоваскуляризації райдужки при неоваскулярній глаукомі (НВГ) різної етіології, а також визначити прогностичну цінність RQ як функціонального показника мікроциркуляції ока. Матеріали та методи. Обстежено 224 ока (224 пацієнти): 133 — з НВГ, асоційованою з проліферативною діабетичною ретинопатією (ПДР), 91 — з НВГ після ішемічної оклюзії вен сітківки (ОВС), та 34 — контрольна група (пацієнти з початковою катарактою). Стандартне офтальмологічне обстеження включало вимірювання внутрішньоочного тиску (ВОТ), біомікроскопію переднього сегмента та оцінку неоваскуляризації райдужки за шкалою Weiss (I–IV стадії). Об’ємний внутрішньоочний кровообіг оцінювали методом реоофтальмографії з визначенням реографічного коефіцієнта (RQ, ‰). Статистичний аналіз включав непараметричні тести та регресійне моделювання. Результати. Середні значення RQ становили 3,02 ± 0,41‰ у групі ПДР (гіповолемічний тип), 3,76 ± 0,39‰ у групі ОВС (гіпероволемічний тип) та 3,34 ± 0,28‰ у контрольній групі (нормоволемічний тип). Виявлено достовірний зв’язок між величиною RQ та ступенем неоваскуляризації райдужки (F(1,229)=66,6; p<0,001; β=0,47; R²=0,22). Важка (III стадія) рубеоз райдужки значно частіше спостерігалася при гіпероволемічному типі гемодинаміки (26,7%), ніж при гіповолемічному (2,2%). Відхилення RQ від фізіологічного діапазону (<3,0 або >3,7‰) асоціювалося з підвищеною активністю неоваскуляризації. Висновки. Реоофтальмографічний коефіцієнт (RQ) є надійним кількісним показником офтальмогемодинаміки та незалежним предиктором активності неоваскуляризації райдужки при неоваскулярній глаукомі. Використання RQ у клінічній практиці дозволяє стратифікувати пацієнтів за типом гемодинамічних порушень, прогнозувати перебіг захворювання та оптимізувати персоналізовані підходи до лікування НВГ ішемічного та застійно-ішемічного походження.