(untitled) (Ukrainian Journal of Ophthalmology, 2026)
Вступ. Актуальність роботи полягає у вивченні дії впливу кверцетину і ліпоата при лікуванні експериментального діабету. Мета. Вивчити вплив кверцетину іліпоата на систему глутатіону в сітківці в процесі розвитку діабету (через два і шість місяців). Матеріал і методи. Дослідження проводилися на білих щурах. Піддослідні тварини були розділені на чотири групи: перша — контрольна група (14 щурів); друга — дослідна група (14 щурів), з діабетом без застосування препаратів; третя — дослідна група (12 щурів), з діабетом і застосуванням ліпоєвої кислоти; четверта — дослідна група (15 щурів), з діабетом і за-стосуванням кверцетину. У гомогенатах сітківок визначали вміст відновленого і окисленого глутатіону. Результати. Застосування ліпоєвої кислоти і кверцетину дозволило підвищити рівень відновленого глутатіону на 107,2 і 84,3 % через 2місяці досліджень, і на 134,8 % і 113,0 через 6місяців після розвитку діабету в порівнянні з групою тварин, що не отримували препарати. Висновок. При розвитку стрептозотоцинового діабету виявлено зниження коферментної (відновленої) форми глутатіону на 61,9 % (через 2 місяці) і на 68,3 % (через 6 місяців). Застосування препаратів ліпоєвої кислоти і кверцетину нормалізує метаболізм сітківки, що проявляється в підвищенні рівня відновленого глутатіону на 107,2 і 84,3 % (через 2 місяці) і на 134,8 і 113,0 % (через 6 місяців). Застосування ліпоєвої кислоти справляє більш виражений нормалізуючий ефект на рівень глутатіону.