(untitled) (Ukrainian Journal of Ophthalmology, 2026)
Вступ. Актуальність роботи полягає у вивченні дії кверцетину і ліпоата при лікуванні діабету в експерименті. Мета. Вивчити вплив кверцетину та ліпоата на ферменти антиоксидантної системи, зокрема, глутатіопероксідази і глутатіонредуктази при експериментальному діабеті. Матеріал і методи. Дослідження проводилися на білих щурах. Піддослідні тварини були розділені на чотири групи: перша — контрольна група (14 щурів); друга — дослідна група (14 щурів), з діабетом, без застосування препаратів; третя — дослідна група (12 щурів), з діабетом і застосуванням ліпоєвої кислоти; четверта — дослідна група (15 щурів), з діабетом і застосуванням кверцетину. У гомогенатах сітківок і плазмі крові визначали активність глутатіонпероксидази і глутатіонредуктази. Результати. Застосування тіолового препарату і біофлавоноїду в значній мірі сприяє стабілізації процесів знешкодження гидропероксидів в сітківці в умовах експериментального діабету. Необхідно відзначити також, що дія тіолового препарату — ліпоєвої кислоти було більш виражено, у порівнянні з кверцетином. Висновок. Дія препаратів ліпоєвої кислоти і кверцетину при експериментальному діабеті (2 і 6 місяців) значною мірою дозволяє запобігти пригноблення ферментів антиоксидантної системи в сітківці тварин. Це підтверджується зростанням активності глутатіонпероксидази в сітківці при застосуванні ліпоата на 65,0 % (через 2 місяці) і на 74,3 % (через 6 місяців), а глутатіонредуктази — на 26,7 % (через 2 місяці) і на 34, 4 % (через 6 місяців) щодо групи тварин без застосування препаратів. Введення кверцетину підвищує активність глутатіонпероксидази на 60,6 % (через 2 місяці) і на 65,9 % після шести місяців, а глутатіонредуктази на 20,4 і 29,8 % відповідно. Найбільш виражений вплив щодо зниження ступеня пошкодження ферментів антиоксидантної системи характерний для ліпоєвої кислоти.