(untitled) (Ukrainian Journal of Ophthalmology, 2026)
Мета. Проаналізувати результати хірургічного лікування хворих на косоокість, передопераційна діагностика яких проведена з використанням автоматизованого аналізу зображень діагностичних положень погляду, а об’єм наступних операцій моделювався у тривимірній біомеханічній моделі очей. Матеріал і методи. В основній групі передопераційна діагностика проведена з використанням автоматизованого аналізу зображень діагностичних положень погляду та тривимірній біомеханічній моделі очей. В контрольній групі № 1 об’єм операції планувався на основі стандартного алгоритму діагностики. В контрольній групі № 2 на основі стандартного алгоритму діагностики проведено моделювання об’єма операції у тривимірній біомеханічній моделі очей «SEE-KID». Терміни спостереження склали 6–12 місяців після операції. Результати. У хворих на співдружню косоокість ортотропія після операції досягнута у 40/48 хворих в основної групи (83,3 %), 80/120 хворих в контрольній групі № 1 (66,7 %) и 63/106 хворих в контрольній групі № 2 (59,4 %) — РОГ-КГ1 = 0,09; РОГ-КГ2 = 0,01. Через 6–12 міс. ортотропія зберігалась у 43/48 хворих основної групи (89,6 %), 62/91 хворих в контрольній групі № 1 (68,1 %) та 53/88 хворих контрольної групи № 2 (60,2 %) — РОГ-КГ1 = 0,03; РОГ-КГ2 = 0,001. У хворих на косоокість з вертикальним компонентом ортотропія після операції досягнута у 6/8 хворих в основній групі (75 %) та 19/30 хворих в контрольній групі № 1 (63,3 %) — РОГ-КГ1 = 0,54. Через 6–12 міс. ортотропія зберігалась у 7/8 хворих основної групи (87,5 %), 13/19 хворих контрольної групи № 1 (68,4 %) — РОГ-КГ1 = 0,3. Висновок. Розроблений метод автоматизованої оцінки стану окорухового апарату в комбінації з моделюванням операцій в тривимірній біомеханічній моделі очей дозволив спростити та об’єктивізувати оцінку порушень рухливості очних яблук та кута девіації у хворих на косоокість, що призвело до покращення результатів хірургічного лікування цих хворих.