(untitled) (Ukrainian Journal of Ophthalmology, 2026)
Вступ. У багатьох хворих з рубцевими змінами кон’юнктиви та рогівки після тяжких опіків ока виникає синдром сухого ока (ССО). Мета: вивчити ступінь порушення сльозопродукції у хворих з наслідками тяжких опіків ока до та після їх хірургічного лікування, а також ефективність лікування синдрому сухого ока у цих хворих. Матеріал і методи. Ступінь продукції сльозної рідини оцінували за тестом Ширмера 1:2. Дослідження проведені на 95 очах у 55 хворих, в тому числі — на 76 очах 42 хворих з ССО та на 19 очах 13 хворих без ССО. Результати. Встановлено, що ступінь ССО залежить як від ступеня порушень кон’юнктиви (розмірів симблефарона), так і від площі пересадженої слизової оболонки рота після їх усунення. Проведена медикаментозна терапія дещо зменшувала ступінь ССО та підвищувала гостроту зору у цих хворих. Висновок. У хворих з наслідками тяжких опіків ока часто розвивається синдром сухого ока, ступінь якого залежить від площі пересадженої слизової оболонки порожнини рота після усунення синдрому. Для зволоження поверхні ока таким хворим необхідно постійно закапувати сльозозамінюючі рідини та гелі, які слід підбирати індивідуально.