(untitled) (Ukrainian Journal of Ophthalmology, 2026)
Актуальність. Дисфункція мейбомієвих залоз (ДМЗ) – хронічна дифузна патологія мейбомієвих залоз, зазвичай характеризується обструкцією вивідних протоків і/або якісною/кількісною зміною секреції залоз. Причиною її виникнення може бути порушення іннервації мейбомієвих залоз внаслідок діабетичної полінейропатії. Мета дослідження – підвищення ефективності діагностики дисфункції мейбомієвих залоз у пацієнтів з важкими ускладненнями діабетичної полінейропатії. Матеріал і методи. Стандартні методи офтальмологічного дослідження, тест Ширмера до і через 2 години після компресії повік, компресійний тест, мейбографія, IVAD, OPI тести. Стадію важких ускладнень діабетичної полінейропатії (стадія N3) було зареєстровано у 25 пацієнтів. Контрольна група – 97 осіб без діабету. Результати. Показник тесту Ширмера у пацієнтів зі стадією N3 (4,83 мм) був в 2,7 рази знижений порівняно з контролем (12,82 мм) (р<0,001). Показник проби Норна у хворих з N3 стадєію ДПН (3,45 с) був в 4,8 разів меньше, ніж у пациєнтів без цукрового діабету (9,48 с) (р<0,001). Показник тесту OPI у пацієнтів з N3стадією ДПН був нижчим, ніж в контрольній групі в 1,9 рази (р<0,001). Після компресії повік тест Ширмера у пацієнтів з стадією N3 ДПН був в 1,2 рази більше, ніж до неї (р<0,05). За даними мейбографії, у цих пацієнтів площа, на якій є порушення функціонування мейбомієвих залоз, відповідає 4 ступеню. Висновок. У хворих з стадією N3 ДПН виявляється третій (44 %) і четвертий (40 %) ступені ДЗ, в той час як перший ступінь ДМЗ не було виявлено у жодного пацієнта.