(untitled) (Ukrainian Journal of Ophthalmology, 2025)
Актуальність. Акромегалія – складне нейроендокринне захворювання, пов’язане з гіперпродукцією гормону росту та інсуліноподібного фактора росту у осіб із завершеним фізіологічним ростом, що в 96-98% випадків обумовлено гормонально-активними аденомами гіпофіза (АГ), що секретують соматотропін (СТГ) або мають змішану (СТГ та пролактин) секрецію. Розрізняють 3 структурно-функціональні типи акромегалії, які різняться між собою за особливостями клінічного перебігу, напрямами поширення, агресивністю пухлини, експресією рецепторів соматостатину, потенційною чутливістю до лікування. Мета. Проаналізувати особливості зорових розладів у пацієнтів з первинно-діагностованою акромегалією. Матеріал і методи. Проаналізовано результати обстеження 174 первинних хворих на акромегалією, які були оперовані з приводу АГ трансназальним ендоскопічним доступом у ДУ«Інститут нейрохірургії імені акад. А.П. Ромоданова НАМН України» в період з 2018 по 2021 роки, діагноз АГ був підтверджений комплексним морфологічним дослідженням. Основну досліджувану групу склали 20 хворих (40 очей), які мали зорові розлади, що склало 11,5% наших хірургічних спостережень первинної акромегалії. Проведено клініко-неврологічне, ендокринологічне, офтальмологічне та комплекс нейровізуалізуючих обстежень. Результати. У 174 хворих на АГ, що продукують СТГ, порушення зорових функцій виявлено у 20 (11,5%) хворих: 17 (85%) випадків відносились до 3-го структурно-функціонального типу акромегалії за класифікацією Cuevas-Ramos з співавт., 3 (15%) – до 2-го типу. Супраселярне поширення АГ у бік опто-хіазмального комплексу та компресія перехрещених нервових волокон зорових нервів викликає розвиток симетричного хіазмального синдрому (55%) та первинну нисхідну компресійну атрофію зорових нервів у 70% хворих. В результаті лікування зменшилась кількість очей з важким та вкрай важким зниженням гостроти зору на 5% та 7,5% відповідно, зменшення дефектів поля зору спостерігалось на 12,5% очей. Висновок. Застосування структурно-функціональної класифікації акромегалії (Cuevas-Ramos із співавт.) є корисним не тільки для оцінки перспектив комплексного лікування акромегалії, але і для прогнозування загроз виникнення зорових розладів.