(untitled) (Ukrainian Journal of Ophthalmology, 2025)
Мета – вивчити регенераційні процеси in vitro та in vivo під впливом експериментальних зразків синтетичних гідрогелевих імплантатів на основі полівінілформалю. Матеріал та методи: СЕМ-аналіз; оцінювання in vitro регенераційних процесів методом «загоєння подряпини» (wound-healing method) з використанням культури клітин Vero; дослідження in vivo регенераційних процесів у тканинах орбіти і холки лабораторних кролів під впливом експериментальних зразків синтетичних гідрогелевих імплантатів на основі полівінілформалю. Експериментальні дослідження гібридного гідрогелю були проведені на 20 кроликах породи шиншила, масою 2-3 кг, віком 5-6 міс., які під час дослідження знаходилися в однакових умовах перебування. Результати. За рівнем регенераційних процесів в тесті in vitro ефективності заростання подряпини серед досліджених експериментальних зразків гідрогелів (гідрогель ПВФ; гідрогель ПВФ+AuNP (12,06 мкг/г); гідрогель ПВФ, просочений полі-N-ізопропілакриламідом (НІПА)) найбільш ефективним виявився гідрогель ПВФ+AuNP (12,06 мкг/г) (показник закриття «рани» 91%). В дослідженнях in vivo локальних ефектів після імплантації гідрогелю ПВФ+AuNP (12,06 мкг/г) в склеральний мішок, тканини орбіти та під шкіру холки дослідних тварин показано помірний набряк ділянки післяопераційного шва та прилеглої кон’юнктиви, який на десяту добу зменшився, а на 17-19 добу був практично відсутній. За результатами гістоморфологічних досліджень особливостей реакції тканин орбіти і холки кролів на гідрогелевий імплантат, показано відсутність його резорбції та гострих запальних процесів оточуючих тканин. Висновок. Виконаний комплекс досліджень регенераційних процесів in vitro та in vivo під впливом експериментальних зразків синтетичних гідрогелевих імплантатів на основі полівінілформалю свідчить про високу біосумісність гідрогелю ПВФ+AuNP (12,06 мкг/г) та його перспективність в якості імплантуючого матеріалу.